Stasifängelset i Östberlin, Östtyskland.
Nummer två. Följ med mig.
In med dig.
HJÄRTA OCH HAND FÖR SOCIALISMEN
Alla barn, i dag väntar inte bara en ny dag.
För några av er väntar ett nytt liv.
Era föräldrar har övergivit er för ett liv i väst.
Men bara för att era föräldrar bestämt sig för -
- att leva ett liv som kretsar kring egoism och girighet -
- måste inte ni svika våra socialistiska ideal.
Ni är föräldralösa, men vi finns här för att ta hand om er.
Tyska demokratiska republiken bryr sig om sina barn.
- Var redo för fred och socialism. - Alltid redo!
Ni två.
- Var redo för fred och socialism. - Alltid redo.
En gång till. Högre!
- Var redo för fred och socialism. - Alltid redo!
Kleinmachnow, Östtyskland
Vi försöker överlämna vapnen till ANC i Angola...
...innan fartyget når Kapstaden.
Jag är osäker på om vi har nog med ANC-kamrater på plats.
Då säljer vi dem till MPLA.
Då hamnar de åtminstone i rätta händer.
- Vad planerar ni för nåt? - Topphemligt.
Men du skulle gilla det.
Hör på. Officiellt får jag inte berätta nåt, det vet du.
Men jag frågade runt.
Och jag är helt säker på att Martin lever.
Och att han mår bra.
Är du säker?
Helt säker.
Berätta allt du vet.
Jag vet inte mycket mer och får inte säga mer.
Tack.
Mikrofilm?
Va? Jag trodde att mina vapenaffärer med libyerna var nog.
Mikrofilmen är bara en bonus.
Hemlig information från BND.
Det tar HVA minst en till två veckor att avkoda den.
När de till slut lyckas -
- belönas de med riktigt värdefull information.
Och var fick jag den ifrån?
Från mig, såklart. Som allt annat.
Du utnyttjade mig för egen vinning.
De skickar Annett för att fråga ut dig.
Hur vet du det?
Eftersom jag skulle gjort det.
De kommer att använda Max för att pressa dig.
- Skulle du gjort det också? - Självklart.
Nåt annat?
Ditt uppdrag. Lenora.
När du för henne hit får frau Netz och BND fullt upp.
Då kan vi försvinna. Frau Netz är din kontakt.
Hon ordnar så att ni kommer över gränsen. Lenora, Max och du.
Jag kommer att vänta... på dig.
Och på Max.
Jag kommer tillbaka. Det lovar jag.
Om du inte gör det dödar jag dig.
- Kliv ur. - Snabbare!
Följ med mig.
Kom ut.
Byt om.
Var är min man och mina barn?
Fortsätt ditåt nu.
- Tina. - Fortsätt.
Välkommen hem.
- Var är mamma? - Vi ska överraska henne.
- Nu? - Nej...
Vi måste till kontoret först. De andra har frågor till dig.
Du har trots allt sett världen och kommit tillbaka.
Varför stoppades inte bombningen?
- Jag försökte. - Skickade du vidare mitt meddelande?
Jag kunde inte stoppa bomben, men utredningen.
CIA trodde att du låg bakom attacken.
Mycket talade för det.
Jag bevisade för dem att du var oskyldig.
- Tack. - Du är trots allt min ende son.
Gränsövergången, Västberlin
Välkomna till väst.
Ursäkta, kommer fler fångar över i dag?
Det kan jag tyvärr inte svara på.
Passage endast för personer som ska korsa gränsen
Tina!
- Var är barnen? - Jag trodde att de var med dig.
Nej.
- Hur länge har du varit här? - Inte länge.
- Herregud. - Nej, vänta.
- Thomas. - Vänta lite.
Östtyska underrättelsetjänsten Östberlin, Östtyskland
Särskilda operativa förfaranden
Han är här.
Välkommen tillbaka, kamrat Rauch. Och tack.
Er tjänstgöring för vårt land utomlands har inte undgått oss.
Jag har lärt angolanska barn tyska.
Ja, precis.
Faust uppskattades. Barnen förstod innebörden av att släppa in djävulen.
Ni har åstadkommit mycket i praktiken också.
Om ni lär er att skicka regelbundna rapporter...
Gärna. Om ni kan lova att jag inte lämnas helt ensam nästa gång.
Stämmer det att ni även har infiltrerat BND?
- Ja. - Strålande.
Jag ska strax bege mig till den årliga partifesten i Rostock.
Vårt fartyg har fått sitt namn efter en kvinna den här gången.
MS Rosa Luxemburg avseglar i morgon.
Jag ser fram emot er att läsa er rapport, kamrat Schneider.
Ska vi börja?
Spelar du piano nu?
Så. Kaffe? Det är den goda sorten.
- Nej, tack. - Säkert att det inte är förgiftat?
- Dödssäkert. - Då så. Kan vi börja?
Vi börjar från början.
Född i München 1952, 168 cm lång -
- rött hår, inga barn.
Det står att hon är gift med en västtysk kommissionsledamot.
Men egentligen är hon agent åt BND.
Vad är frågan?
Vilken är din relation med Brigitte Winkelmann?
Brigitte Winkelmann är en sensuell och känslosam kvinna...
...som känner sig fångad i sitt äktenskap.
Det enklaste sättet att komma åt henne var genom en sexuell relation.
Om det är det du vill veta.
Jag låg bara med henne för yrkesmässiga ändamål.
Vi möttes i Kapstaden. Jag förstod att hon var en BND-agent -
- som samarbetade med SADF och UNITA i Sydafrika.
Jag förförde henne.
Jag kom över information genom henne.
Hon är den enda västtyska medborgaren -
- som arbetar för en hemlig antiterrorgrupp.
Informationsutbyte mellan västmakterna.
- Hon måste varit svår att knäcka. - Inte direkt.
Och ni tillbringade större delen av april i Paris tillsammans?
Ja. Antiterrorgruppen har sin bas i Paris.
"Hans smidigt starka steg, den mjuka gången" -
- "där han sitt trånga, snåla kretslopp går" -
- "är tankens flykt igenom cellen" -
- "där fången en halvt bedövad men väldig vilja står."
- Vad var det? - Rilke.
En dikt om en panter i Paris.
Pantern bor i en bur i Paris.
Jag har alltid velat se Paris om våren.
Vet Brigitte att du är här?
Ja. Hon tror att jag jobbar åt henne.
Den gamla HVA-skolan, eller hur?
- Vad är det? - Hemliga BND-dokument på mikrofilm.
Hartmann kan analysera dem.
När vi vet vad de innehåller ger vi henne falsk information.
- Jag överlämnar den. - Så du är dubbelagent nu?
Nej, dubbelagenter arbetar för två organisationer samtidigt.
Jag är bara lojal mot en organisation: HVA.
- Så du stannar här? - Vart skulle jag åka?
Till Paris, kanske?
Finns det andra skäl till att du vill stanna här?
Max.
- Jag vill träffa honom nån gång. - "Nån gång" låter bra.
- Han är inte hemma nu. - Var är han?
Han är på utflykt med sin förskola.
- Det är ingen brådska. - Bra.
Deras namn fanns inte på listan över de som skulle korsa gränsen i dag.
Varför skickade de över mig men inte min familj?
Det måste ha blivit nåt fel. De kommer säkert med nästa grupp.
Följ med hem till mig så kan vi diskutera vad vi ska göra. Du...
Du behöver vila.
- Jag kan inte gå. - Snälla Tina.
Christoph satt i samma fängelse som jag. Han är nog kvar där.
Men var är Sandra och Steffi? De kan vara var som helst.
Tänk om nåt går fel och de förs hit mitt i natten.
Om jag inte är här då tror de att...
Kan det här ha nåt med Martin Rauch att göra?
Martin Rauch? Varför tror du det?
Jag vet inte. Vi passerade varann.
Han var på väg in i DDR.
Mamma.
Hej. Allt är bra.
- Jag är tillbaka. - Gode Gud.
Mår du bra?
Jag mår bra. Allt är bra. Jag mår bra.
Du har gått ner i vikt.
- Vet nån annan att du är här? - Det är officiellt.
Kom hit.
Finns det te?
- Det är inte bra att dricka mjölk. - Varför då?
På grund av strålningen. Vi pratar öppet om Tjernobyl.
Då dricker vi svart te från Kina.
Varför bor du i en så liten lägenhet?
Den är liten, men varm och hemtrevlig.
- Varför bor min mamma så trångt? - Hon trivs så här.
- Straffas hon på grund av mig? - Nu dricker vi te.
Huset blev för mycket för mig efter operationen.
Walter var snäll och ordnade lägenheten.
- Väldigt snällt... - Vad är det med dig?
Väntetiden för en sån här lägenhet är minst tio år.
- Har du besök? - Lenora och hennes vän Rose bor här.
- Rose? - Känner du henne?
Oroa dig inte, alla får plats. Jag bäddar åt dig.
- Var är de nånstans nu? - På fest.
I Rostock.
Hotell Panorama, Rostock, Östtyskland
Välkomna.
Välkomna, medlemmar av SED
Ha så trevligt.
- Hej. - Hej.
Rauch och Seithathi.
Fyll i de här.
- Bara en natt? - Ja.
Och bara en säng.
Det blir fint väder i morgon.
- Soligt, som i Afrika. - Jaså?
Jag har hört att det radioaktiva molnet är på väg hitåt.
Ingen fara, man svettas ut allt i bastun.
Ja.
Vulas kommunikationssystem måste ha kommit i dag.
Vi måste kontakta Sanjev så snart som möjligt.
Kafé Wedekind Västberlin, Västtyskland
- Vad vill du ha? - Inget. Jag måste resa till Schweiz.
- Du kom ju precis. - Ja, men det är bara för en natt.
- Jag är färdig med det här jobbet. - Va?
Du hade det svårt i Kapstaden, så långt hemifrån.
Det här blir min sista tjänsteresa. Jag ska till Bonn.
- Sa du inte Schweiz? - Jag menade Bonn.
Jag ska dit för att säga upp mig.
- Men hela ditt liv... - Det har pågått länge nog.
Vi behöver mer tid tillsammans, nånstans på landet.
Vi kan åka till stugan i Österrike några månader.
Och bara... koppla av.
Det vore toppen.
Vad skulle jag göra utan dig?
- Vi ses i morgon, älskling. - Det gör vi.
Vad tyckte Max om mina brev?
Blev han glad?
Du har väl gett honom dem?
Inte än. Han är bara tre år.
En vacker dag får han läsa de hundra breven -
- från en man han aldrig träffat.
Var är breven?
Ingen fara, de finns hemma hos mig. I en låda nånstans.
- "I en låda nånstans"? - Martin.
Vänta, mamma. Jag försöker förstå.
Du varken skrev eller ringde till mig när jag var barn.
Inte en enda gång. Du var den sämsta pappan en son kan ha.
Inser du det?
Och när jag sen skriver brev till min son lägger du dem i en låda?
Tycker du det är rätt?
Har du en till låda full av brev till mig?
Jag är gammal nog att läsa dem nu.
Du är väl hungrig, Martin?
Låt Walter återgå till jobbet. Jag ordnar lite mat.
Ja, jag måste gå.
Jag har några saker kvar att ordna...
...inför jobbkryssningen.
- Alla åker till Rostock. - Inte jag.
Jag arbetar från mitt skrivbord.
Thomas!
- Hej. - Kan jag hjälpa till?
Om tio år sitter hon där än.
- Du måste hem och sova. - Jag vet.
Tina. Jag heter Maike och är Thomas flickvän.
Jag har pratat med vår vän Tischbier.
Han ansvarar för utväxlingar av människor mellan öst och väst.
Han arbetade med ditt fall.
Han säger att vi kan gå till ministeriet i morgon.
Om inte det hjälper kontaktar vi pressen.
Pressen? Det kan gå snett.
Hon hamnade i fängelse när vi spelade bandet.
Det var ett misstag, Thomas.
Vad gjorde du?
Jag råkade spela upp ditt kassettband i radio.
Förlåt.
Vi gör allt vi kan för att få med dina barn på nästa lista.
- Kom. - Snälla, följ med hem.
- Lämna mig i fred. - Snälla.
- Nej, försvinn! - Snälla Tina.
- Nej, jag vill inte. - Tina, jag lovar...
Jag vill ha tillbaka mina barn!
Jag lovar att allt kommer att ordna sig.
JAG ÄR SNART TILLBAKA
Jag har fått bekräftelse från Sanjev.
Han väntar bara på vår signal.
När fartyget lägger till i Angola ser han till att MK får vapnen.
Jättebra.
Synd att vi måste skiljas åt igen.
Men vi ses snart igen. Har jag berättat det för dig?
Vad då?
Jag har redan bokat en biljett till Kapstaden.
Vi ses igen om en vecka.
Var försiktig. SADF har legosoldater överallt.
Det vet du.
- Kamrat Seithathi. - Gratulerar.
Tack.
- Kamrat Rauch. - Kamrat Fuchs.
Jag ser fram emot att vara med på båten -
- och lära alla om imperialismen.
Du får dem säkert att förstå varför Afrika måste befrias från apartheid.
Är allt klart inför i kväll? Fartyget avgår i morgon bitti.
- Allt är klart. - Fint. Jag måste till mitt rum.
Varför har han så bråttom?
Kanske nåt privat. Ointressant för oss.
I går hände inte mycket, men nu blir det intressant.
Vi avlyssnar alla rum -
- och på de två översta våningarna har vi dessutom kameror.
Precis som vi fått order om från Berlin.
Säg till om det är nåt jag behöver veta.
Inga buggar i mitt rum.
515.
- Och en säker linje till Moskva. - Ja, kamrat.
Jösses.
Vilket bra program.
- Kan jag hjälpa till? - Så ohövligt av mig.
Jag heter Kröner och arbetar för Marcus Fuchs.
Jag ska kika över axeln på er i dag.
Bästa programmet som finns. Bättre än tv i väst.
SED-chefer, politiker, fabrikschefer.
Borgmästaren i en liten stad i Dresden som är lojal mot partiet.
Men nu vet vi att han har en SS-tatuering.
Fångvaktaren från Lichtenberg vet att vi har ögon och öron överallt.
Han släcker när han klär av sig.
Varför behövs sån information?
För att skydda landet och invånarna.
- Från vilka då? - Sig själva, naturligtvis.
Vad...?
- Avlyssnar du det där rummet? - Skämtar du?
Vi ses i hamnen om en halvtimme.
Meddela Sanjev att vi är redo.
- Jag hörde inget. - Hon sa nog bara nåt snuskigt.
Alla tror att kvinnor är annorlunda. Men jag kan berätta en del historier.
Vi ses senare.
Vad gör hon?
Är det nån slags voodoo?
Ja, säkert.
- Vilket rum är det? - 515.
- Stäng av det där. - Ursäkta?
Han är vår överordnade. Visa lite respekt.
Det är en order, kamrat. Stäng av.
ANC:s gömställe, Kapstaden, Sydafrika
AVSEGLAR I KVÄLL. VAR REDO
Stör det dig att pengarna kommer från vapenaffärer -
- med apartheidregimen i Sydafrika?
Och att vi smugglar västtyska vapen?
Nej. Regimen får tag på vapen på ett eller annat sätt.
Om inte från oss så från andra.
Men då får nån annan pengarna.
Ja, så är det.
- Vi borde göra muren grönare. - Grönare?
Ja, grönare. Mer tilldragande.
En vän som är arkitekt förslog att den byts ut mot björnbärsbuskar.
- Jag vet inte... - Det vore fridfullare och finare.
- Och det vore billigare. - Ja.
- Växeln. - Ja, ett västtyskt nummer.
- Det här, då? - Ja.
- Thomas Posimski. - Thomas...
Jag är tyvärr inte hemma. Lämna ett meddelande.
Det är jag, Thomas.
Gör det. Ja.
Vi måste... Vi måste ändå...
...snygga till byggnaderna Honecker passerar.
Det behövs bara lite färg på de nedre våningarna.
Statschefen lämnar aldrig sin bil.
Han ser inte de övre våningarna.
Känner Honecker till vår operation?
Nej.
Den är topphemlig.
Mums.
Rostocks hamn, Östtyskland
Vänta!
- Frau Neid? - Herr Winkelmann.
Vill ni se när fartyget lastas?
Nej, jag vill tala med er.
Är ni redan så nervös?
Om det här kommer ut är min karriär över.
Då är mitt liv över. Ni har två alternativ:
Se på medan jag avslöjar allt innan nåt hinner hända -
- eller betala mig nog för att försvinna.
- Försvinna? - Ja.
Hur mycket vill ni ha?
250000 D-mark.
- 250000. - På det här kontot.
Innan veckan är slut.
Annars får ni läsa om det här i tidningen.
Läget, Kolibri?
Var finns Rose Seithathi?
- Vem då? - Lägg av.
Du vet vem jag menar. Du är mästerspionen Martin Rauch.
Vad vill du henne?
En viss last måste hamna i rätt händer.
Jag har klienter. Det oroade dem att en ANC-agent -
- var iblandad i vapenförsäljning till SADF.
Vilken jävla miss.
Hur förklarar man det?
- Pengar. - Pengar.
- När blev alla så giriga? - Ja, eller hur?
När blev allt så jävla komplicerat?
Nej, det är enkelt. Jag måste bara hitta Seithathi...
Rose!
Rose! Rose!
Rose!
Västberlin, Västtyskland
Det räcker inte för att få hit barnen.
Thomas, det är jag. Du måste göra mig en tjänst.
Köp en färdbiljett på Bahnhof Zoo.
Kliv på tåget från Rostock som kommer klockan 18.30.
Jag har gömt en filmrulle på toaletten i mittenvagnen.
Ge den till pressen. Med hjälp av den kan du få ut Steffi och Sandra.
Jag vet inte om du förstår det här.
Jag vill rätta till mitt misstag.
- Stannar du här om hon vaknar? - Ja, såklart.
Tack.
I går hade Luise tur.
I dag kan ni andra få turen att lämna oss.
Ni får ett nytt hem.
Och nya föräldrar.
Goda, socialistiska medborgare av vår arbetarstat.
Herr och frau Keller, välj ut ett eller två barn.
Varsågoda.
Text: Sanna Gillberg www.sdimedia.com